Vi må finne ut hvor Skalova dro.
- Hvor er hun? - Hun fant en passerseddel.
- Til militærbasen i Ralsko. - Hva?
TIDLIGERE
Kan du fortelle hva som foregår? Kanskje jeg kan hjelpe deg.
Du drepte mannen min og prøver å gi meg penger?
Hvor er bildet? Hvor gjemte du det?
Hvis du sier noe om dette...
Hva med Honza?
Vi flyttet ikke kona di. Jeg er veldig lei for det.
Testen viser at hårene fra bagasjelokket -
- matcher prøvene vi tok fra Skala da han ble rekruttert.
Ambassaden tildelte Gerald bilen.
For en idiot du er! Hvor fikk du den?
- Sto han bare der? - Et vrak.
- For en idiot. - Han var helt i villrede.
Helvete!
- Hva var det? - Å faen...
- Hva var det? - Kjør.
Kjør før noen ser oss. Kjør, for faen!
- Gi meg den. - Vent.
Gi meg den! Jeg var en idiot som lot deg kjøre.
Marie?
Marie? Hører du meg?
Herregud... Marie, hører du meg?
Hører du meg? Det er meg. Marie?
Gi meg den.
- Hallo? - Det er meg.
Kommer du inn?
Jeg håper hun har det bra.
Du må få oss ut snarest mulig.
Jeg forventet ikke at StB skulle gjøre noe sånt.
Å bli fengslet er én ting. Det har jeg forventet.
Men om de faktisk er villige til å drepe meg, er det over.
Du tar feil. Det er en fantastisk mulighet for oss.
Du er her for å provosere dem.
Å få dem til å handle. Vi trodde det ville ta uker.
Men et attentatforsøk? I dette klimaet?
Tenk på overskriftene. Du blir "mannen StB prøvde å drepe".
Da kan ingenting stoppe deg når regimet endres.
Du får den stillingen du ønsker.
Du må bli her i noen dager.
Ikke gå ut, hold deg unna vinduene, vær rolig og bli her.
Og kona mi?
Jeg... skal finne ut hva som har skjedd med henne.
Vi tar hånd om henne. Stol på meg.
Prøv å slappe av. Du er trygg her.
SCHWANDORF I VEST-TYSKLAND
Seks, sju.
- Takk. - Takk.
- Osten stinker, men... - Ja, jeg vet det.
- Ha det bra. - Ha det.
Når du er ferdig, setter vi i gang igjen.
Jeg har fortalt dere alt. Flere ganger.
Sett deg opp.
Kom igjen.
Svelg dette.
Stikk ut tungen.
Løft den.
Flink jente.
Hvis du fortsetter sånn, lar vi deg gå ut i hagen snart.
Det vil du ha godt av.
Nå?
Hun er helt utslått. Det kan jeg forsikre.
- Dere har noen sexy damer her. - Du er en sånn drittsekk.
StB var mer aggressive mot deg enn noen andre på den tiden.
Kanskje de prøvde noe på meg. En ny taktikk mot dissidenter?
Eller kanskje bare en besatt jævel sto bak det.
Det skjer. Iblant utgjør bare én galning en forskjell.
En galning som heter Patera? Det var det han het.
Han er savnet. Politiet leter etter ham. For et sammentreff, hva?
- Jeg kjenner ham ikke. - Ikke?
Du anmeldte ham i 1977.
For overfall. Eller hva?
- Å ja, ham. - Ja, ham.
- Blander du dem alle sammen? - Nei.
Jeg innså ikke hvem han var.
Jeg trodde at det var en annen.
Så skjøt de etter deg på grensen. Det er også et interessant kapittel.
Det var ganske praktisk da du søkte om asyl.
Du ble intervjuet på TV. Stemmen din var full av følelser og drama -
- da du beskrev hvordan de nesten drepte deg.
Og for noen dager siden fortalte du meg med store følelser og drama -
- at StB var ute etter meg -
- og at du måtte få meg over grensa i bagasjerommet ditt.
"I sikkerhet", sa du.
Dette er tiltakene StB satte i verk mot deg.
Ved flere anledninger avviker deres beskrivelse av hendelsene fra dine.
Husker du nøyaktig hva du gjorde for 12 år siden?
Selv ikke immigrasjonsbetjentene plaget meg som dette.
Det er problemet.
Tror du mer på en StB-offiser enn meg?
Jeg tror ikke på noe som er skrevet her.
Jeg tror at alt er en bløff.
Det de beskriver her, skjedde aldri.
Jeg så deg ikke der inne. Jeg har prøvd å kontakte deg i dagevis.
Er sønnen din religiøs?
Ja.
Jeg har ikke noe imot tro. Folk trenger å tro på noe.
Folk bør tro.
Og når én tro slutte å virke, erstatter de den med en annen.
- Som det som skjer nå. - Ingenting skjer nå.
Hvorfor lurer du deg selv? Det er over.
Vi vet ikke engang hvor Skala er.
Og når han dukker opp en dag, er det over for oss.
- Om han dukker opp. - Det gjør han.
Og da skal vi presse jævelen.
Du vil se at det ikke er over. Langt ifra.
Det er det for meg. Jeg vil bare vite hvor Honza er.
Og fortell meg sannheten, ikke gjør narr av meg.
Slutt. Du vet hvor han er, Vaclav.
Han har ikke dukket opp på så lenge at...
Jeg visste det! Jeg visste det!
Ta deg sammen.
En til?
Har du sett Honza Berg nylig?
40 år, mørkt hår, kjekk?
- Han går i svart skinnjakke. - Ja. Han har ikke vært her.
PRAHA, 17. NOVEMBER 1989
Frihet! La oss marsjere!
Hva skal dette bety, kamerater?
Hva gjør dere her?
347.
359.
382.
Dette også.
En fredelig markering av Den internasjonale studentdagen -
- ble en blodig massakre.
Radio Free Europe fortsetter å motta telefoner -
- fra dem som så kommunistpolitiets brutalitet.
Politi i opprørsutrustning ventet på oss på Narodni -
- og sperret veien. Og vi gjorde ikke noe.
Vi sang og tente lys.
Men så kom to pansrede biler med bulldoserskjær -
- og begynte å presse folkene sammen.
Det var andre betjenter med køller som banket folk som prøvde å løpe.
Det var så mye blod.
Jeg har aldri sett noe lignende og håper jeg aldri gjør det igjen.
I går kveld viste statskontrollert TV bilder av demonstrasjonen -
- etter at journalister insisterte på at folket må se hva som foregår -
- ellers ville de streike.
Ifølge ubekreftede rapporter har militærpoliti okkupert et TV-bygg.
På vegne av Borgerforum kan jeg informere dere om -
- at det vi alle har krevd, nå har startet.
Dialog mellom etablissementet og folket har begynt.
Si opp! Si opp! Si opp!
Borgen i Praha, søndag 10. desember.
Like etter lunsj kom de nye medlemmene av regjeringen -
- for å avlegge embetseden for presidenten.
Og som det tsjekkoslovakiske nyhetsbyrået meldte i ettermiddag -
- har president Gustáv Husák gitt beskjed til forsamlingen -
- at han fratrer som president for Tsjekkoslovakia.
- Dette er slutten. - Var det ikke det du ønsket?
Sosialismen "stekket vingene dine".
Du har alltid sagt: "Hva skjer når det endelig kommer?"
Občanské fórum vil nok at jeg skal trekke meg.
- Hvordan forhindrer jeg det? - Det går ikke. Ikke nå.
Burde jeg slutte meg til dem?
Hva ler du av? De vil styre alt snart.
De vil neppe ha deg.
Du er allerede inne, ikke sant?
Men det er vel likegyldig hvem som styrer?
Så lenge alt fortsetter som det skal.
- Men hva med den gale dama? - Det går også som det skal.
Helvete...
Hva bør den nye regjeringen fokusere på?
Jeg sitter ikke i regjeringen.
Men du er kandidat til å ta over styringen av StB.
Jeg kan si hva Občanské fórum krever.
Retts- og menneskerettighetsbruddene må helt klart ta slutt.
Den første oppgaven blir derfor å tilpasse innenriksdepartementet -
- og gjøre departementets avdelinger -
- til statlige byråer på linje med demokratiske prinsipper.
Vi må gjøre djerve, fundamentale og raske tiltak.
StB har alltid vært og vil alltid være en kilde til frykt.
Og vi vil ikke leve i frykt lenger.
Akkurat som at vi ikke vil leve i løgner.
Denne idioten er i rampelyset i stedet for Viktor.
Hvem er han? Vi vet ikke noe om ham.
De nye folkene vil spise av hånden på oss.
Inntil videre, kanskje. Men hva skjer om to eller tre år?
Når folkets opinion endres?
Da har de gjenoppdaget kapitalismens gleder.
"Historisk uunngåelighet." Var det ikke Marx' spådom for kommunismen?
Ironisk. Han hadde rett om konseptet, men tok helt feil om resultatet.
Hva om "de nye folkene" viser seg å være russiske redskaper?
Sovjeterne vil ha folk på alle nivåer i samfunnet. Det bør vi også ha.
Du har forandret deg mye, Susanne. Det er arbeidet, så klart.
Finner vi ikke Viktor snart, kan vi gi opp.
- Vi leter. Vi finner nok spor. - La meg lete!
- Vet ikke Geralds folk noe? - Ikke om han handler på egen hånd.
- Stoler du på dem? - Jobben min er å ikke stole på noen.
Deriblant meg, antar jeg.
Jeg sier bare at med hans bakgrunn -
- er Viktor kanskje det beste påvirkningsmiddelet vi har.
Men vi har ham ikke, eller hva?
Du må gjøre noe for meg før du drar til Praha.
Jeg trenger adressene til Geralds slekt og venner.
Det samme for russeren.
Tror du Geralds bestemor gjemmer dem?
Bare gjør som jeg sier, ok? Jeg tar hånd om resten selv.
Så dere spionerte på meg hele tiden.
Du ødela originalen like etter at du leste det. Hvorfor?
Hvorfor? Fordi jeg hadde lest det.
Akkurat. Fint og helt etter boka, ikke sant?
Så klart. Boka for et lykkelig ekteskap.
Viktor... Vi vet begge to at ikke Alexandra skrev det brevet.
Da vet du mer enn meg.
Jeg dro og besøkte henne.
Slutt å plage ordentlige folk med din egen paranoia.
- Og jeg fant henne død. - Hva?
Skal du ikke spørre hvordan hun døde?
Du kan nok gjette det. Kollegene dine fra StB drepte henne.
De hang henne på do som...
Jeg har ikke noe med det å gjøre.
Jeg kjøper nesten samvittighetskvalene dine.
- Hvordan har Marie det? - Se der. Endelig spør du om henne.
Frem til nå kunne du knapt bry deg mindre.
Du begynner å kaste masken.
Ingen vet at du er her.
For min del kan du bli her resten av livet.
Råtne så lenge du vil.
Nei, vær så snill!
Vær så snill! Nei!
Hold beina hennes.
Du skuffer meg.
Kan du ordne en til meg også, mor?
Du ammer. Det ville holde babyen våken.
- Hva slags tull er det? - Unnskyld?
Vet du hva som overrasker meg?
Maries ekskjæreste kommer til å ha hele StB under sin kontroll.
Og du har ikke vurdert å besøke ham?
Bryr du deg ikke om hva som skjedde med henne?
Ting har forandret seg. Du trenger ikke å være livredd for alt lenger.
AVSKJEDSANMODNING
Kan du komme inn hit?
Jeg venter ikke på at våre nye ledere sparker meg.
Om de ikke fengsler meg, vet de hvor jeg bor.
Hva er det?
Jeg fikk ikke sove igjen.
Ikke bekymre deg. De gjør ikke noe med deg.
Det er ikke det. Jeg tenker hele tiden på Honza.
Hvis han dro et sted, hvorfor rapporterte han det ikke?
Han er utenfor tjeneste, men...
Du vet hvordan den mannen fra arkivet plaget deg om en mappe?
Jeg skrev og ba ham kysse meg i ræva.
Jeg har ikke den mappen, så jeg lånte den ikke.
Det er hans eget rot.
Det er det ikke.
Jeg lurte deg til å signere for den.
Mappen var om noen som het Patera.
Honza fikk meg til å gjøre det. Men han leverte den ikke tilbake.
Og nå er jeg redd noe har skjedd med ham. Og det er min feil.
Vær så snill, fortell hva som skjedde.
Om jeg bare visste at han hadde det bra...
Unnskyld, jeg har dårlig samvittighet.
Stakkar.
Jeg skal fortelle deg det. Men hold det for deg selv, forstått?
Jeg fant ut...
...at han for noen måneder siden møtte en kvinne.
En agent fra en vestlig "forretningsinteresse".
Da han fant ut at jeg visste det, mente han det var best å forsvinne.
Glem ham.
Han bedro deg.
Du er en smart, ung kvinne.
Du har hele livet foran deg.
- Hallo. - Hallo.
- Jeg skal treffe Novak. - Sett deg på venterommet.
Sjakk.
Dette er en spesialsending fra det føderale politiet.
Vi ber om deres hjelp i søket etter to savnede personer.
Et ektepar, sannsynligvis separert.
Viktor Skala er 48 år, 180 cm og slank -
- med grått hår og brune øyne.
Han hadde kort skjegg og hadde på en blå jakke og beige bukse.
Kona hans, Marie Skalova, er 168 cm høy -
- også slank med rødt hår og brune øyne.
Hun hadde på seg en blå kåpe med hette -
- lilla bukse og høye støvler. Begge ble sist sett i Praha -
- men kan være hvor som helst i Tsjekkoslovakia.
Jeg drar tilbake. Jeg skal treffe moldvarpen vår i Praha.
Du må også bli med.
Du er familiemedlemmet, ikke jeg.
Men hva om...? Så mye har skjedd med henne.
Hun kommer seg bedre hjemme enn her.
- Hjemme? Men Viktor er... - Hjemme hos deg, mener jeg.
Ja, det er... Så klart, hjemme hos meg...
Folkene mine i departementet leter etter ham også.
De har satt hele bygningen på det.
Alle vil innynde seg og redde seg selv.
Jeg kan forsikre deg om at vi bare har handlet ut fra pasientens beste.
Jeg mener det er schizofreni.
Muligens også villfarelse. Hun hadde en hodeskade.
Hva mener du med villfarelse?
Hun snakket om lik begravd i en skog.
Hun gikk rundt i forkledning og utga seg for å være en annen.
Hun angrep og skadet til og med en mann.
Medisinen vi har gitt henne, slutter snart å virke.
Jeg sier det bare så du vet hva du kan forvente.
Vi er bare interessert i hennes velvære.
Og var det derfor dere aldri informerte familien hennes?
- Hun hadde ingen ID-papirer. - Da burde dere ha informert politiet.
Jeg kommer ikke til å slippe dette.
Marie...
- Hvor kan jeg kle henne? - Der.
Det var høyre. Gi meg venstre fot.
Bra. Støtt deg på meg.
Sånn ja. Sakte.
Forsiktig.
Det er kaos overalt.
Jeg ser bare alle smile som idioter overalt.
Man kan ikke ta makten i et land med et smil.
- Hva har du til meg? - Dårlige nyheter, er jeg redd.
Før revolusjonen nådde departementet, klarte de å brenne det viktigste.
Hva?
Det er derfor jeg ikke tok kontakt. Jeg har ikke noe til deg.
Men jeg klarte å gå gjennom referansene.
Hva fant du ut?
Mer bevis på at StB anså Skala som en statsfiende.
Og de gjorde alt for å ta ham. Ingen tegn til at han var en agent.
Heller det motsatte.
Kanskje du har vært på villspor hele tiden.
Kanskje han bare er en anstendig fyr.
- Fortsett å lete. - Jeg kan ikke. De avskjediget meg.
Jeg vasker biler nå.
Kanskje du kan fortelle dem at jeg var på deres side.
At jeg også er en anstendig fyr.
- Stadnykova. Hallo? - Det er meg, mor.
Stepan, hvor er du? Hvor har du vært?
- Jeg kan ikke snakke lenge. - Men hvor er du? Hva er galt?
Jeg ville bare fortelle deg at jeg har det bra.
Ikke bekymre deg for meg, ok? Jeg har det bra.
Jeg fikk alle vennene og familien avlyttet.
For det meste tull. Timevis med meningsløs prat.
Han ringte fra nær grensen mellom Vest-Tyskland og Tsjekkoslovakia.
Det er alltid mørkest under lysestaken.
Det er et ordspråk fra Japan. Ganske sjarmerende.
Nummeret er ikke oppført, men venner i Tyskland sporer det.
- Og jeg skal fly til München. - Det har jeg ikke godkjent.
Det kan være for sent.
Tsjekkerne har mange helter å velge mellom og få offentlige verv.
Hvor var Skala i november? Det var da det gjaldt.
Han var ikke der for folket sitt. Det vil de se på som en svakhet.
Da svarer vi på det med noe mektigere.
Og jeg vet hva det er.
Om han fortsatt lever.
- Nei? - Jo.
Nå er det for sent.
Ok, sånn ja.
Tredje seier. Ser du hvor flink du er?
Ja, når du er så dårlig.
Jeg henter mer te til deg, ok?
- Hun er fortsatt litt rar. - Men hun blir bedre. Og raskt.
Babyen vil ikke være nær henne. Hun er nok redd.
- Babyer enser når... - Kutt ut.
Her...
Hvil litt mer, så blir du bra igjen.
Jeg er bra, søster. Det er ikke noe galt med meg.
Hva er planen din, da?
Skal du dra hjem igjen, eller... Jeg mener London.
Ikke ennå.
Kamerat Novak har besøk.
Fru Skalova? Bli med meg.
Sitt her litt.
- Hei. - Hei.
- Du ser bra ut. - Jeg kom for å takke deg.
Det var ikke noe...
Vi setter oss her, ok? Slå deg ned.
Jeg tror kontoret mitt avlyttes.
Jeg burde ringe noen om det. Men hvem? Teknisk støtte?
Det var nok de som plasserte mikrofonen der.
Så du er statssekretær nå.
Vi har toppstillingene, men resten er fortsatt kommunister.
Og de vet hvordan ting fungerer. Og de vet alt om oss.
Jeg trenger noen jeg kan stole på ved min side.
Hva med deg?
- Går det bedre? - Ja.
Men... jeg vil be deg om en tjeneste.
Jeg må komme meg inn på den russiske militærbasen i Ralsko.
- Kan du ordne det? - Hva for noe?
Hvorfor det?
Det er et sted der jeg må se.
- Hanka sa hva som skjedde... - Hanka vet ingenting.
Det gjør ingen.
Vær så snill.
- Jeg skal prøve. - Takk.
Vet du hva som gjør deg annerledes enn den StB-fyren Patera?
Du har bedre klær og utdannelse. Det er alt.
Og det er bare fordi du hadde en engelsk far.
Hvis han og moren din hadde blitt i Praha -
- hadde du ikke hatt klærne eller utdannelsen.
Da kunne ingen ha skilt deg fra verdens Pateraer.
Men du hadde kanskje hatt høyere rang i StB.
Det er du besatt nok til.
Jeg skal fortelle deg noe. De pågrep mor etter kuppet i 1948.
Bare i noen måneder. Men det var nok.
Da hun kom hjem, gjemte jeg meg bak sofaen.
Jeg gjenkjente henne ikke.
Hun hadde gått ned 20 kg og blitt grå i håret.
Da andre barn hadde mareritt, trøstet mødrene deres dem.
Hjemme hos oss var det motsatt.
Jeg husker ikke en eneste natt hun ikke skrek i søvne.
Og da far var borte, måtte jeg trøste henne.
Til slutt gasset hun seg i hjel.
På grunn av StB-jævler som deg.
Besatt? Ja, jeg er besatt nok.
- Flott. - De snakker ikke med deg uten.
Noen fra ambassaden venter på deg der.
En fornuftig fyr, sier de. En reformist.
Han ordnet det. Soldatene hadde ikke sluppet deg inn.
Tusen takk.
Sikker på at jeg ikke skal bli med?
Vær forsiktig.
Vladimir Volkogonov, den sovjetiske ambassaden.
Skalova. Innenriksdepartementet.
Kom inn.
Ikke du.
Bare Skalova har tilgang.
Jeg vil ha ham med meg. Jeg insisterer.
Bare å gi deg tilgang bryter alle prosedyrer.
Jeg kan ikke få inn eskorten din. Det er enten eller.
Vil du komme inn, eller ikke?
Vær så god.
Soldatene bruker aldri denne sektoren.
Er du sikker på at vi er på rett sted?
Kanskje ikke soldatene vet om det.
Desto bedre.
Det er tross alt på grunn av soldatene dere misliker oss sånn.
Under krigen var vi helter for dere. Dere elsket oss som brødre. Men nå?
Nå avskyr dere oss på grunn av soldatene.
Ja...
Dere vil overbevise dere selv om at dere ikke er redde for oss.
Men dere er redde. Veldig redde.
Hva forventet du egentlig å finne her?
SCHWANDORF I VEST-TYSKLAND
Glem det. Det er ikke noe poeng. Dette er sanksjonert.
Trodde du at du kunne slippe unna? Hva i helvete tenkte du på?
Jeg vet at du røpet meg for russerne.
For å bli kvitt meg. Det gikk ikke så bra, eller hva?
Sa du russerne?
Herregud... Så klart...
Frue.
- Hvis du har gjort noe med ham... - Vent!
- Ja? - Smith fra den britiske ambassaden.
Jeg har nyheter om Viktor Skala. Får jeg snakke med kona hans?
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com